Helt fantastiskt.
Fast jag vet inte om det är så bra ändå. Vi borde nog inte vara här.
Det blir bra. Kom nu.
- Vill du ha nåt starkt? - Ja, visst.
Slappna av. Råkar vi illa ut är det för att vi är här båda två.
Det blir vår lilla hemlighet.
Vi gör ett minne för livet av det.
Sätt dig.
Redo att köra?
Vad ser du i de här grejerna?
Vet inte. Jag vill bara veta vad som finns omkring oss.
- Vill inte du det? - Jo, det vill jag väl.
- Här är ni ju! - Fint att du kom, Claire.
Det här vill man ju inte missa! Så vi ska alltså göra det?
- Japp. - Å, Gud... Helt galet.
Vilka sexuella tjänster erbjöd hon dig för att komma in här?
- Tyst! Hör inte på henne. - Hör alltid på mig.
Jaha... vad ska vi göra?
Först måste vi be andevärlden att komma hit.
Låt mig dra lite av husets bakgrund.
Rykten gör gällande att för länge så mördades folk här.
De torterades, försvann här.
Deras andar sägs fortfarande hemsöka huset...
...så vi ska försöka kalla in dem nu.
Lägg era händer här.
Och så koncentrerar ni er.
Nu måste vi be om tillåtelse för andarna att tala.
Kan ni vara vänliga att tala med oss, andar?
Finns det en ande här i rummet?
Vi kanske ska ge oss. Det verkar inte funka.
Vänta lite, ge det en chans. Koncentrera dig.
Ja, koncentrera dig.
Är du här... var snäll att ge oss ett tecken.
Herregud, vad hände?!
Vad är det?
Få bort det där så tar vi din söte pojkvän till en bar, som vanligt folk.
Okej?
Tomas!
Claire?
Var är du?
Var är ni?
Tomas?
Ledsen, men ni har tre veckor på er att flytta.
Så går det när man inte betalar på lånet.
Jag beklagar. Vi önskar er lycka till och att ni kommer på fötter igen.
Hej, mamma. Jag tog med kartonger.
Du skulle ha tagit en åt mig i stället.
Mamma...
NUTID
Oroa dig inte mer, okej?
När jag skrivit avhandlingen publicerar vi boken -
- och så köper jag tillbaka huset åt dig. Eller ett annat.
Huset har varit i släktens ägo i mer än 100 år. Vad ska jag med ett annat till?
Du skulle säkert trivas när du flyttat in.
Jag vill att du betalar bort dina studielån så att det här inte händer dig.
Det är vad jag skulle vilja.
Inte att du studerar demoner.
Jag studerar inte demoner- vi har ju pratat om det här.
Jag forskar på paranormala fenomen.
Saker händer, men inte på grund av demoner. Det är mitt intresse, bara.
Det spelar ingen roll om det är vetenskap.
Somliga saker ska man bara inte hålla på med.
Du lär ändra dig när min bok börjar sälja. Min förläggare är klart positiv.
- Din förläggare, va? - Japp.
Läser ungdomar i din ålder ens böcker längre?
Visst. Om de är på läsplatta.
- Oj... - Ta det lugnt!
Vet du vad som vore bra? Om jag kunde åka till stugan över helgen.
Jag sa ju åt dig att aldrig mer åka dit!
Bara för research. Du tror ju ändå inte på det där.
Det hör inte hit!
Det är din mosters hus och du har inget där att göra!
- Kan du åtminstone berätta sanningen? - Finns inget att berätta.
Det var inte vad Samantha sa.
Vi har skäl att inte tala med din kusin.
Jag vill inte att du åker dit -
- eller talar med nån på den sidan av släkten om det, förstår du?!
Knack, knack! Hejsan.
Jag tänkte hjälpa till, miss Fields.
- Vad sa din mamma om att vi lånar huset? - Hon gillar det inte.
Härligt.
Det hon inte vet, lider hon inte av.
Och hon måste ju inte veta att vi åker dit på häxexperiment.
Vänta- "vänner"?
Ja, jag bjöd in Spence och Tina.
Vad sa du att du gjorde?
Jag tänkte att det är bra med extra observatörer.
Men... hur är det med Tina och hela...?
Jag kanske vill skrämma henne lite.
Du... Alltså...
- Så det här är din nya, Spence? - Min älskling. Ledsen, raring.
Du är klar tvåa.
Jaha, Laurie, exakt vad var det som hände hos din moster?
Skumma grejer, tydligen. Jag vet faktiskt inte så mycket, det tystas ned.
Mycket bättre. Jag älskar ostörda ställen.
Det här stället är väldigt stört. Eller i alla fall störande.
- Vad vet du om det, då? - Min kusin berättade om allt häxeri.
- Det är hon som ska släppa in oss. - Vänta lite- "häxeri"?
Ingen fara, Lauries släktingar var goda häxor. Naturhäxor.
Häxor, alltså? Coolt.
- Tack. - Visst.
- Spence sa att du ska göra research? - Ja, till min avhandling.
- Jag har bokkontrakt när den är klar. - Imponerande.
Tack! Min förläggare är rätt taggad.
- Så du ger inte ut den själv, alltså? - Nej.
- Hur hittade du en förläggare? - Han hittade mig.
Via universitetet, tror jag.
Har du berättat vad vi ska göra där?
- Nej, jag vill inte sabba det. - Oj, elakt.
Vadå? Vad är det?
Vi ska bara göra några tester på en plats där det förekommit svart magi.
Nu är du ju elak- hon kan verkligen inte sälja det här.
Det snackas om en kult som offrat bebisar och grejer!
Å, Gud-så sjukt!
- Nej, det är inte en kult. En häxcirkel. - Ja, ja.
Nån dödade ett gäng bebisar och vi ska sova över där.
Men sa du inte att de var goda häxor?
Håller du på så där vill ingen följa med.
Nu är det ju för sent, vi är nästan framme vi Döda Barn-byn.
Vilket svin du är!
Det blir bra.
Helt galet.
Du är väldigt tyst...
Kom igen, stör det dig inte att vi ska åka dit?
Det är ingen fara.
Babe.
Säg inte att jag inte varnat dig!
Här är det, alltså!
- Det ser ju inte så illa ut. - Nej, de har skött underhållet.
Och vi har täckning! Härligt.
Vänta här, så kollar jag baksidan.
Härligt, vi börjar redan vandra iväg en och en.
- Du kom! - Du är här!
- Jag kom just. Hur mår du, älskade? - Bra!
Här är min kusin Samantha! Här är Spence, Tina och min pojkvän, Nick.
Okej, Spence, Tina, Nick. Trevligt att träffas. Välkomna.
Ni kommer att få spel när ni ser stället. Kom, kom!
Oj, det är jobbet. Jag måste ta det här.
Hallå?
Jösses!
Inget alltför kusligt så där på en gång, men ser man sig omkring...
...så börjar man lägga märke till grejer som...
...den här.
Intressant.
Petrocks.
Häxcirkeln använde dem i sina ritualer.
Kolla vad jag hittade.
Kan jag filma? Laurie kan behöva det till sin forskning.
Härligt.
- Vår gammelmoster var häxa. - De vet.
Å, bra. Det brukar vara bäst att få det undanstökat först.
Jag kan väl visa dig till ert rum?
- Kusliga grejer. - Det här är så coolt.
Rätt kusligt, va?
Jag tror att ni får det bäst här. Det är det minst hemsökta rummet.
Bra. Man vill ju inte att huvudet ska snurra.
Nej, det är ju hemskt för nacke och ryggrad. Säg till om ni behöver nåt.
Är det här häxorna- eller bara kusliga kvinnor?
- Det är så kvinnor ser ut. - Jag säger inte emot.
Jag hoppas att du inte blir uppäten av en.
- Var är Tina? - Samantha visar henne rummet.
Älskling.
- Älskling! - Va?
Oj, förlåt.
Säg inte att en docka har skrämt dig? Fast den är kuslig som tusan.
Det är inte bara dockan. Det luktar som om nåt har dött.
Det är ett gammalt hus. Mycket har dött.
- Dina vänner hatar mig. - Inte hatar de dig!
Du är min tjej, de får inte hata dig.
- Jag borde inte ha följt med. - Du...
Vi behöver bara en helg för att komma över all underlighet, så blir allt bra.
Kunde vi ha valt ett märkligare stället att komma över underlighet på?
Vi kanske bara måste ta oss lite tid att landa här...
...och göra saker och ting lite mindre underliga?
Inte när en demonunge ser på!
Det blir bra.
- Du, Spence? - Vilken tajmning.
Hallå, Spence!
- Kom! - Spence!
Visst. Vi går.
Är det säkert att det är okej med Laurie att Tina är med? Hon känner sig obekväm.
Jadå. Det är glömt och förlåtet.
Bra. Det var visst alldeles för mycket alkohol där.
Ja, alla var helt plakat, men det är skit samma. Laurie klarar sig.
- Kan jag göra nåt? - Det är lugnt. Tack.
Allvarligt talat oroar jag mig mer för Lauries snack om boken.
- Hur så? - Vet inte, det är bara nåt skumt där.
Jag tror inte den där förläggaren.
Han säger visst en massa positivt, och hon hoppas rädda mammans hus.
- Så de tar huset? - Ja, det verkar så.
Tusan...
Å, gud-förlåt!
- Du skrämde mig. - Jag menade inte att smyga på dig.
Det är okej.
Nej, det är inte okej. Du, jag vill bara att vi ska vara okej.
Du körde ned tungan i min killes hals när han var full.
Ja, jag vet.
- Jag vet hur illa det var. - Bra.
Du har bett om ursäkt. Jag godtar ursäkten. Vi släpper det där.
Tack.
Vad har du hittat här?
Är det ett lönnrum?
Coolt!
Damerna- vill ni äta, eller vill ni ha tjejtid?
- Äta! - Härligt.
Jag kommer strax.
Å, tack!
Jaha... Det är väl lugnt mellan oss?
Du menar apropå att jag körde ned tungan i din hals?
- Jo, ja. - Det är lugnt.
Jag sög ju inte precis av dig.
Jag skulle aldrig göra nåt som kom emellan dig och Laurie.
Som ni vet har det här huset en väldigt speciell historia som få känner till.
- Jäklar, ska vi köra nu? - Du vet ju varför vi kom hit.
Okej, visst. Bara kom lite närmare, älskling.
Jag behöver nån tätt intill mig, så att ingen kan smyga sig på mig.
Vår moster berättade saker för oss och sen ärvde hennes döttrar kåken.
Som tur var för oss höll Samantha kontakten med en av dem.
- Så vi borde inte vara här? - Ingen tillåts komma hit längre.
Laurie ville ha hjälp med boken och jag ville hjälpa till.
Och du vet allt om vad som hänt här?
Huset byggdes på nåt sätt kopplat till andevärlden.
- För att hålla andar borta? - Snarare för att hålla kvar en.
Så det är perfekt för min forskning.
Det låter ju bra, men vad är det med allt underligt bebisgrejs?
Våra anmödrar var goda häxor. De levde i harmoni med varandra och naturen.
De höll ceremonier på helig mark inte långt härifrån.
De trodde att vissa stenar innehöll en viss kraft, en energi.
De använde dem till att hela folk.
Häxorna slöt sig samman i ett systerskap med nära band, som en familj.
I var häxcirkel fanns en manlig häxa, en trollkarl.
Det var med honom problemen började.
Han blev besatt av svart magi och makten den gav honom över folk.
Med sina besvärjelser hypnotiserade han folk och kunde starta en egen häxcirkel.
Med onda häxor som tjänade honom.
De dyrkade en hednisk gud, ett ondskefullt väsen.
Han slaktade en bagge och skapade en ceremoniell krona av blodet och hornen.
Med det varma blodet tecknade han bokstäver på häxornas kroppar.
Bruket av magiska symboler var viktigt för att öppna dörrar för deras gudom.
Trollkarlen blev besatt av att befria den.
Han blev besatt av ord-och sifferlekar.
Han ansåg dem avgörande för att öppna portaler till andra dimensioner.
Sen kom barnen.
Häxorna förde bort familjer från traktens byar. Familjer med nyfödda.
Trollkarlen tvingade byborna att delta i hans lekar, men de vann aldrig.
De tvingades se på medan deras små fördes bort av trollkarlen.
Han trodde att nyfödda kunde skapa portaler -
- eftersom de precis anlänt till ett nytt existensplan.
Herregud... ville gammelmoster ge er mardrömmar livet ut?
Ja, helt sjukt.
Hon ville nog bara skrämma oss härifrån.
- Det funkade ju inget vidare. - Nej.
Och jag hittade en ouija-bräda här. Det ska vi använda i kväll.
- Nej, lägg av! - Jodå, det ska vi absolut.
Det låg i lönnrummet. Vi skulle bara köra en seans -
- men det här blir mycket bättre. Ett ögonblick, bara.
Okej, vilket av er kräk tog det?
- Tog vadå? - Ni var de enda som såg mig med det.
Ni var de enda som såg mig med det.
Jo... älskling?
Det är väl ingen som vet att vi är här?
- Det är nån snubbe. - Jäklar.
- Vaktmästaren. - Va?
- Jag är inte här. - Samantha!
- Ni är inne i huset. - Jo.
- Var är Samantha? - Hon kan inte just nu.
- Samantha! - Ta det lugnt, mannen.
Hon sa att hon skulle vara ensam.
- Nu är det en massa folk här. - Ledsen om det blivit missförstånd...
Tyst. Ett ögonblick, bara ett ögonblick, tack.
Det är en grej jag har för att hålla fokus, jag kan bara prata med en i taget.
Och nu lyssnar jag på den här tjejen.
När jag har lyssnat klart på henne har jag tid att höra vad du har att säga.
- Allvarligt? - Lugn.
Samantha och jag har kommit överens om att inga andra ska komma in här.
Jag har sagt åt henne att det inte är säkert, att det finns... mögel.
Man vill inte andas in mögel, får man det i lungorna kan man bli förgiftad.
Det är bara några nätter, kan du inte bara se mellan fingrarna?
Det är...
Det är du!
Okej, hör på...
Jag har typ 500 dollar här.
Kan vi sova här i natt så att vi kan köra nyktra i morgon?
Nej, det var inte därför jag är här, du förstår inte.
Jag kan inte ta emot dina pengar.
Vi...
Det blir bra.
Vi kan väl bara säga att vi inte har sett till varann...
...och att det här samtalet inte har ägt rum. Bara lämna huset som det var.
- Det där var klart underligt. - Jo.
- Vad tusan var det där med dig? - Ingen aning.
- Har han gått? - Ja. Han såg bekant ut, vad var det om?
Ingen fara, Tomas är bara lite underlig. Nu fortsätter vi med leken.
Nej, nej, nej-snälla, snälla...
Kom igen!
Kom igen.
- Kan ni bara erkänna att ni tog det? - Jag har inte rört det.
- Jag vill inte att det påverkar testen... - Det var inte vi!
Det finns bara en till som visste var brädet var.
Jag var inte i närheten av det, alla såg ju vad som hände.
Okej, visst-vi kör. Nån som inte kört sånt här förut?
- Jag har inte gjort det. - Verkligen? Okej.
Enkla regler: Spela aldrig själv och aldrig där nån mördats -
- och ta alltid farväl innan du slutar.
Vi bryter mot regel två, men det är för att se hur mycket aktivitet vi får.
Alla lägger en hand på brädan.
Finns det en ande med oss i kväll?
- Jag vill ha ett glas till. - Nej! Håll kvar händerna på brädan.
Å, jäklar!
"Ja". Det finns en ande här.
Ande? Kan vi få veta ditt namn?
P... L...
...A... Y...
...G... A...
...M... E.
- "Play game", spela spel. - Vi spelar ju.
Ande: Vilket spel?
FARVÄL
- Var inte blyg. - Var det allt?
Du gjorde den väl arg! Är du kvar, ande?
Anden kände sig kanske inte pratsam.
Ja, du har nog rätt. Det kanske finns nån annan som är mer social.
Kom igen, ett försök till.
Finns det en ande här med oss i kväll?
HEJ
Hej, ande. Kan vi få veta ditt namn?
P... L... A...
- Spela spel? - Igen?
Vilket spel?
G... U...
...E... S...
...S...
...W... O...
...R... D.
"Gissa ord".
L...
...E...
...G...
...N... A...
"Legna"? Vad är "legna"?
- Vet inte, den sa "gissa ord". - Men vad betyder det?
- Det är ett anagram! - "Angel", ängel.
- Vi kan väl gissa på det? - Ja. Ande: Är ordet "ängel"?
Ja, är du en ängel?
NEJ
G...
...L...
...E...
...A...
...N.
- Lägg av. - "Glean"?
Ska rätt ord vara "samla"?
FARVÄL
Jättemärkligt, jag har aldrig förut stött på andar som velat spela spel.
Andar sägs ju vara lekfulla. Man vet aldrig vem man talar med.
Eller vem som fuskar!
Man behöver faktiskt inte en bräda för att det ska funka.
Sant. Det började i Marocko när ormtjusare spelade flöjt -
- och ormarna nickade mot olika bokstäver.
Jag lägger ned om du drar fram ormar. Inga ormar, väl?
Jag kan inte se "Jakten på den försvunna skatten" på grund av ormarna.
Jag är inte med på ormar. Glöm det.
Kisspaus. Ursäkta.
- Vi har inga ormar. - Kommer det fram några så drar jag.
Hallå?
Hon är här, Katherine...
- Tomas? - Hon är i huset.
Va?
Jag sa ju att jag låtsades vara förläggare.
Hennes kusin Samantha ville se huset. Jag försökte störa deras planer.
Jag sa åt henne att inte gå in i huset.
Den lilla skitungen hörde inte på, hon vägrade att lyssna på mig!
Du måste få ut dem därifrån, förstår du mig?
- Jag kan inte åka tillbaka. - Du måste få ut dem, förstår du?!
- Ledsen, Katherine. - Snälla, du måste få ut Laurie!
Tomas!
Tomas...
- Vad är det? - En orm! Det är en orm där nere!
- Säkert, en orm? - Jag såg den ringla in där.
Det såg ut som en orm, jag lovar!
Den är säkert harmlös. Eller bara en råttsvans.
En råtta? Ja, det är ju mycket bättre.
- Var är den? - Det finns mycket i gamla husväggar.
- Vi fortsätter. - Ja, vi går till fas två.
Hörde ni det där?
- Om du ser den där ormen... - Oroa dig inte.
Jag vet hur man hanterar ormar.
Det gör du säkert. Kan du fixa mig nåt att dricka?
Visst. Till min favoritanakonda.
Å... tack!
Du, Samantha?
Ett ögonblick. Samantha?
Samantha?
- Vet du vart Samantha tagit vägen? - Hon kanske tar en promenad?
Lite konstigt läge att gå på promenad, va?
- Har du gjort den här? - Vadå?
Jag gör den bättre.
Kom igen!
Kom igen, svara!
- Katherine. - Tomas? Är det du, Tomas?
- Jaha, är alla redo? - Jag tror det.
Hur kom den dit?
Jag har en idé till fas två.
Å. Jäklar!
- Allvarligt? - Hur fick du dit allt det där?
Det kallas "Hot Passion".
Du sa att det inte måste vara en bräda.
Kom igen, det blir intressant.
- Du glömde "farväl". - Nu spelar vi.
- Visst. Tänker du filma, eller? - Japp.
- Var tusan är Samantha?! - Hon får skylla sig själv.
Kom igen, innan jag nyktrar till och ändrar mig.
- Allt klart? - Japp.
Då kör vi.
Finns det en ande med oss i kväll?
JA
- Inte illa. - Verkligen inte.
Okej, är det samma ande från förut? Vi vill veta ditt namn.
Herregud! Tina!
- Hon kvävs! - Res henne upp!
Å, Gud... vi måste ringa ambulans!
Håll ut, gumman. Kom igen, Tina!
Kom igen, håll ut.
Vafan? Det är ingen täckning!
Vi måste göra nåt!
Backa, backa!
Ett, två, tre, fyr. Ett, två, tre, fyr.
Kom igen, Tina.
Ett, två, tre, fyr. Ett, två, tre, fyr.
Gud, älskling...
Kom igen!
Kom igen, Tina. Kom igen.
Ledsen. Hon...
Hallå, hallå! Se på mig, gumman!
Se mig i ögonen! Mår du bra?
Mår du bra?
Å, Gud, gick det bra?
Tack, gode Gud!
- Vi drar, vi måste till sjukhus! - Kom igen!
Samantha! Samantha!
- Vi hämtar henne sen! - Jag kan inte bara lämna min kusin!
Spence har rätt, Tina måste till sjukhus, vi kommer tillbaka sen!
Tusan...
- Klart? - Ja.
- Nåt är fel, vi borde se avfarten nu. - Jag såg inga.
Kolla, det är ljus där, kör ditåt!
Vad i helvete?
- Vadå, körde du i cirkel?! - Häng med nu.
Nej...
- Vad är det här? - Vi öppnade en portal vi glömde stänga.
Vi måste förstöra den. Ouija-brädan!
- Det här är ju vansinne! - Du såg ju vad som hände! Kom!
Samantha?
Vem där?
Vad fan gör du här?
Var är vår vän?!
Bara ta det lugnt.
Du fattar inte.
Det gör ingen av er. Den låter er inte gå.
Den tvingar er att spela tills alla har dött.
Enda sättet att vinna är att ta sig ut, men det går inte. Det är tricket!
- Vad snackar du om? - Jag kände din mor i min ungdom.
Precis som du tyckte hon att det vore kul att se hur det var.
Sen försökte hon att få stopp på det. Och precis som du...
...förde hon tillbaka det.
Förde tillbaka vadå?
Det är för sent.
Ni har redan börjat spela spelet.
Ledsen att jag inte kunde hjälpa din mor.
Nej, nej, nej!
- Kom! - Vart?! Vart ska vi ta vägen?!
Vi har bränt brädet och stängt portalen-nu drar vi!
Va? Mina däck!
Nej! Det där galna kräket! Han har gjort nåt med din kusin!
- Han har jäklats med oss. Eller hon! - Det är inte Samantha, det här är större!
- Vi måste härifrån! - Då får vi gå till fots!
Tina! Vad är det?!
Min mage!
Herregud... Vi måste göra nåt!
Säg nåt, berätta vad det är?
- Vi tar in henne i huset! Kom! - Okej, kom. Håll ut, gumman!
- Herregud... - In, bara.
- Vad ska vi göra? - Hon är jättevarm, kan ni hämta is?
Se på mig, gumman. Hör du mig? Hör du mig?
Jag klarar mig. Jag är bara lite trött.
Vad ska vi göra? Är hon i chock?!
Vi får göra det bekvämt för henne tills vi kommer på nåt.
Vi kan inte stanna här med honom.
Se honom inte i ansiktet.
Ta hans ben.
Vi kollar hans mobil, ser om han har täckning.
Jag är törstig.
Okej, jag hämtar vatten.
Jag vill bara be om ursäkt för hur jag...
- Tina? - Jag hör dem.
- Allihop. - Vilka?
Bebisarna.
Å, Gud! Nej, Tina!
Nick, Spence! Kom hit!
Vad hände?
Jag hörde dem allihop. Jag hörde dem gråta.
Ingen lämnar rummet mer i natt. Uppfattat?
Här står det att trollkarlen tvingade föräldrar att lösa ett anagram.
De som misslyckades höggs ned och deras barn offrades till trädgudarna.
Nick!
Du, Nick?
Jag är här uppe!
Kom igen, jag väntar ju!
Tina?
Hör ni! Hör ni?
- Hör ni?! - Tina!
- Här uppe! - Jäklar!
Tina! Tina?
- Vad hände?! - Jag vet inte, hon bara skallade väggen.
Vakna, Tina. Kom igen.
Vakna, gumman! Vad...?
Vad tusan? Kom igen...
Vakna, Tina...
Vakna, gumman!
Låt henne röra sig.
Håll händerna på henne. Händerna på henne!
- Vad fan är det här?! - Bara lita på mig.
- Vänta, sluta! - Håll i henne.
Kom igen, Tina!
Dra tillbaka henne! Vad håller du på med?!
Gud...
- Dra tillbaka henne! - Sätt dig ned, Tina!
- Det lär bli ett A. - Har du henne?
- "Spela spel". - Laurie? Vad tusan är det här?
Ni måste hjälpa mig att få bort resten av färgen.
Laurie?
Huset är en enda ouija-bräda.
Berätta vem du är!
Vem är du?!
Tina!
- Har du henne? - Ja.
- Vadå? - "Roka".
Samantha!
Samantha?
Såja...
Tina!
Samantha!
Såja, såja...
FARVÄL
Vi måste härifrån! Kom igen, Laurie!
Har du henne?
- Vad hände? - Hur fan hamnade vi här?
Kom!
Vad är det här, Laurie?
Han leker med oss.
Roka! Vi vill spela ditt spel!
Vi vill spela med dig, Roka!
Kom!
- Å, gumman... - Vad gör vi nu?
Vi lär oss hans regler.
Okej, så huset tvingar oss att spela dess spel.
Vad är det som händer här?
Berättelsen Samantha kom med om trollkarlen-det är nog han. Roka.
Han begick vidriga dåd här i skogen.
Fruktansvärda saker, och hans onda och våldsamma energi -
- togs upp av träden, och senare byggdes ett hus av det virket.
Och det är det här huset, eller hur?
Fler och fler anslöt sig till hans häxcirkel och hans krafter tilltog.
Men hans första häxcirkel växte också.
De infiltrerade hans grupp och gillrade en fälla.
De insåg att de måste rädda världen undan Roka och hans ondska.
Kapa ormens huvud.
De tog hans heliga sten som liksom han förvridits av onda energier -
- och tvingade honom att svälja den.
Utan kraften i hans sten, horn och häxcirkel var Rokas onda styre över.
Häxorna högg upp honom i ett dussin bitar.
Vänta, var det de goda häxorna?
Ja.
Han begravdes under det här husets källare.
De goda häxorna insåg att han kunde släppas lös igen med sin svarta magi.
Så de målade siffror och bokstäver över hela huset -
- så att han inte skulle ha språket tillgängligt.
Hans ande fångades i huset.
En kväll när vi var små berättade mamma för Samantha och mig -
- om en flicka som lekte med ondskan.
Hon var intresserad av häxeri och fick höra om ett gammalt hus -
- med övernaturlig inskription på väggarna.
Naturligtvis måste hon försöka hitta de här mystiska inskriptionerna.
Helt fantastiskt.
Hon tog med en ouija-bräda för att kommunicera, men bröt mot en huvudregel.
Hon spelade i ett hus med ett våldsamt förflutet.
Och hon gjorde det med sin barndomsvän, Samanthas mor, och deras vän Tomas.
Anden hon kontaktade var Roka. Han höll på att döda henne.
Samanthas mor sågs aldrig mer till.
Den andra kvinnan skadades och kom med knapp nöd levande därifrån.
Först i kväll insåg jag att den andra kvinnan i berättelsen var mamma.
Hon talade om det en gång och nämnde det aldrig mer.
Så nån gång för länge sen kom dina förfäder över den här härliga kåken.
Varför brände de inte ned den? Förstörde kärlet?
Förbannelsen växte sig för stark. Och flera andra hus byggdes av samma virke.
Fler såna här ställen-toppen!
Roka vill bli fri från huset.
Vinner han kommer han över till vår värld.
Vänta lite, du snackar om en ond ande här.
Jag trodde inte att du trodde på sånt? Det är ju inte vidare vetenskapligt.
- Snälla... - Se dig om lite för en gångs skull!
- Det är så jävla... - Vad snackar du om?
Hör på...
Jag lät det hända med Tina... okej?
Jag var full, men jag visste vad hon gjorde.
Och vad jag gjorde.
Och du har all rätt att vara arg på mig, men du måste lyssna på mig nu:
Sheldon Chartoff, det är väl så din förläggare heter, va?
Jag hittade kortet i vaktmästarens ficka! Han manipulerade dig.
På nåt sätt fick han veta att du tänkte skriva om kåken -
- och det kunde han inte tillåta. Han tänkte inte ge ut boken.
Han skulle begrava den. Han kände till anden i huset, jag kollade hans mobil!
Han hade pratat med din mamma. De samarbetade nog, försökte hindra dig.
Jag måste försöka mig på nåt stort, mamma förlorar sitt hem!
Så, visst, jag la alla ägg i en korg! Det var det enda jag kom på!
Så att min bok skulle ges ut är helt orealistiskt och allt här är mitt fel!
- Är det vad du vill att jag ska säga? - Nej.
Nej, det behöver du inte erkänna- men du måste inse vem du är.
Och så måste du komma på vad vi ska göra nu!
Vi måste spela spelet, det är vår enda chans!
Snälla!
Hon har lidit nog, okej? Det kommer att döda henne.
Tomas sa att det inte går att vinna spelet. Det finns ingen väg ut!
Mamma överlevde det, okej? Hon måste ha kommit på nåt sätt att fånga honom!
Sluta, Roka! Vi spelar!
Ta tag.
- Vad blev det? - I, S, T, L, E, N.
- Det blir "listen": Lyssna. - Eller "silent": Tyst.
- Jag kommer inte på fler. - Hur väljer vi?
"Tyst", din jävel! Vårt svar är "tyst"!
Det var "tyst"! Det var "tyst", vi fixade det!
Ja... vi fixade det faktiskt.
Vänta, Nick!
Nick!
Öppna dörren!
Nick! Öppna dörren!
Laurie!
Å, Gud, älskling!
Å, Gud, Nick!
Nick!
Kom. Kom.
Laurie...
Mamma slog honom.
Det kan vi också. Vi kan få slut på det en gång för alla.
Hur ska det gå till?
Han vill komma över in i vår värld. Det är därför han behöver oss.
Jag har sett det nånstans. På latin.
- Vad stod det? - Hur man fjättrar honom.
- Kom, fort. Försök att hitta tejp! - Tejp...
- Har du hittat nån? Här!
Tina!
Gumman.
Roka! Sluta, vi spelar! En sista omgång!
Gumman!
Tina!
L, V, I, E. "Live", lev.
"Evil", ond-"vile", hemsk.
"Veil", slöja-herregud...
Vi måste välja ett.
Tina, hör på- det kommer att ordna sig, okej?
Du kommer att leva vidare.
Hör du mig, din skit?! Där har du mitt svar: Lev!
Bara lev.
Jag älskar dig, gumman. Hör du mig?
- Skit, vi tog fel! - Nu!
Nej! Laurie! Täck A: t!
Hans namn är Roka. Med detta namn skall han lösgöras.
Och så skall han bindas.
Spence!
- Spence... vi lyckades! - Laurie...
Jag trodde inte att vi skulle ses mer, jag gick ut till skjulet och...
Nej!
- Bravo. - Nej...
Nej, du är inte på riktigt, du finns inte.
Det är ju det jag har försökt att säga dig-inget är på riktigt.
Din värld är en enda stor jävla illusion.
Och ändå går ni på samma tricks, gång på gång.
Å, stackars lilla Laurie.
Försöker alltid göra det rätta...
...men för ängslig för att använda nödvändig kraft.
Hur kan du ens vara här?
Du förde mig hit, minns du inte?
Allt det här är ditt verk!
Det här är omöjligt.
Laurie... snälla, sluta.
Jag vet att det inte är du. Jag vet att det inte är du som styr.
Jag visste det då och jag vet det nu. Det är okej.
Jag hoppas att du kan förlåta mig.
Du har ingen makt här!
Jag är hemskt ledsen. Kan du förlåta mig?
Var det allt du hade, älskade?
Hur...?
Gör inte så här, snälla!
Tina.
TRE MÅNADER SENARE
- Oj, förlåt, Laurie-herregud! - Å, Spence!
- Hur har du haft det? - Bra... jag har haft det bra.
Jag har skrivit varje dag.
Fast jag skriver ju inte för att försörja mig, förstås.
Hur har du det?
"En dag i taget", du vet?
Jo.
Spence?
De ställer fortfarande frågor.
Vi är fria från misstankar. Vi överlevde en seriemördare, det räcker för dem.
Det känns bara fel att Tomas får skulden.
Låt polisen tro vad de vill. Du har fått en andra chans-ta den.
Det skulle de ha velat.
Ja.
- Ja, du har rätt. - Klart att jag har rätt.
- Hur mår mamma? - Det är bättre.
Bättre och bättre, faktiskt. Läkarna sa att det bara var en mild stroke.
Tänk hennes min när hon får veta att vi kan behålla huset.
Tack vare dig!
Jag vill verkligen tacka dig för lånet, det var fantastiskt snällt.
Det blir inte så hemskt med två jobb.
Det skapar karaktär. Förhårdnader. Utmattning.
Det gör det säkerligen.
Tackar.
Det gjorde du bra. Riktigt bra.
Mamma?
Översättning: Henrik Brandendorff www.ordiovision.com